![nicolae-titulescu-33 280](http://saccsiv.files.wordpress.com/2014/12/nicolae-titulescu-33-280.jpg?w=720)
Nicolae Titulescu (n. 4 martie 1882, Craiova – d. 17 martie 1941, Cannes) a fost un diplomat, jurist, profesor și om politic român, în repetate rânduri ministru al afacerilor străine, ministru plenipotențiar, fost președinte al Ligii Națiunilor. A fost membru titular (din 1935) al Academiei Române.[1]
[…]
În această perioadă este inițiat în francmasonerie. Nu se cunoaște dacă loja în care a fost inițiat aparținea masoneriei naționale sau celei franceze. Actualii reprezentanți ai Marii Loji Naționale din România (M.L.N.R.), care se pretind continuatorii ordinului fondat de Constantin C. Moroiu (1880), promovează imaginea de mason a lui Nicolae Titulescu, acest fapt putând constitui o dovadă menită să probeze faptul că acesta a făcut parte din M.L.N.R. În această eventualitate, este posibil ca N. Titulescu să fi fost inițiat în loja intitulată sugestiv „Fiii României”, de la Bruxelles, care reunea numeroși români aflați la studii în străinătate. [5]
[…]
Nicolae Titulescu intră în politică în 1909. În anul 1912 câștigă un loc pe lista Partidului Conservator-Democrat condus de Take Ionescu, devenind astfel deputat de Romanați. Este posibil ca debutul și ascensiunea sa politică să se datoreze lui Take Ionescu, exponent important al masoneriei, care l-a promovat în funcția de deputat și ministru al Partidului Conservator Democrat (1908, respectiv 1917).[8] După primul discurs ținut în Parlament despre poziția României față de evenimentele din Balcani, Take Ionescu remarca: „Un mare, un extraordinar talent s-a ridicat la tribuna românească și acest talent este al nostru” [9], cinci ani mai târziu devine membru al guvernului lui Ion I. C. Brătianu ca Ministru al Finanțelor.
[…]
În februarie 1917 a avut loc revoluția rusă care a condus la înlăturarea Țarului Nicolae al II-lea și la instalarea unui guvern provizoriu în frunte cu Prințul Gheorghi Evghenievici Lvov. Câteva luni mai târziu, în aprilie 1917, a fost înlocuit de Alexandr Kerenski. Lenin și Troțki se întorseseră în Rusia și începuseră pregătirea revoluției bolșevice, promițând populației „pâine, pace și pământ”, dacă aveau să ajungă la putere. Toate autoritățile statului se dezintegrau, în armată se dezerta pe capete, întraga Rusie fiind cuprinsă de haosul pre-revoluționar. În aceste condiții, guvernul României, care inițial sistase transportul celei de-a doua tranșe a Tezaurului la Moscova, la propunerea lui Nicolae Titulescu, proaspăt numit ministru de finanțe, decide totuși să trimită a doua tranșă a tezaurului la Moscova.
La 17/30 martie 1917, Aleksandr Gucikov, ministrul de război în Guvernul provizoriu rus, declara la întâlnirea cu șefii misiunilor militare aliate că situația din Rusia este gravă, armata și flota sunt în plină dezorganizare și se arăta sceptic în ceea ce privea viitorul cooperării militare în cadrul Antantei. Totuși, în această situație, prin „Jurnalul Consiliului de Miniștri” nr. 272 bis, din 18 iulie 1917, la numai o săptămână după numirea în funcție, la propunerea ministrului de finanțe Nicolae Titulescu se hotărește strămutarea în Rusia a sediului și avutului Băncii Naționale. Câteva zile mai târziu, la 22 iulie, Titulescu autoriza Banca Națională – refugiată deja la Iași – „să-și strămute aiurea sediul și avutul ei, cât și pe cel pe care îl are în păstrare”. Aceeași comunicare s-a trimis și instituțiilor bancare mai importante, ca Banca Marmorosch-Blank, Banca Comercială Română, Banca Românească, Banca Comercială, Banca de Scont, etc… Încarcărea trenului care avea să conțină al doilea transport al tezaurului s-a facut în perioada 23–27 iulie 1917, în seara aceleiași zile pornind spre Rusia. Trenul avea 24 de vagoane, din care trei vagoane reprezentau valorile Băncii Naționale, cu o valoare declarată de cca. 1,5 miliarde lei. Valorile Casei de Depuneri ocupau 21 de vagoane, al căror conținut era estimat la circa 7,5 miliarde lei.[note 1][20][21] Prezentată pompos de Titulescu drept „restituirea tezaurului” de către „prietenii prietenilor noștri”, Franța adică – practic, prima tranșă a tezaurului restituită în 1936 de către sovietici, a fost constituită din bancnote vechi, hrisoave și alte documente, plus osemintele luiDimitrie Cantemir.
[…]
Nicolae Titulescu va fi demis în 29 august 1936, printre altele și pentru faptul că cedase cu de la sine putere comuniștilor spanioli, o comandă românească făcută în Franța, de 100 tunuri grele Schneider-Creusot și 3 escadrile Dassault.[35] Datorită acestei acțiuni, armata română va fi complet lipsită de armament greu la asediul Odessei, iar Germania, își va reorienta politica externă, încheind Pactul Ribbentrop-Molotov, urmat cum se știe, de dezmembrarea României. De altfel Walter Roman (Ernő Neuländer), locotenent-colonel NKVD, activând cu gradul de maior în Brigăzile Internaționale din Spania îi va trimite o scrisoare de mulțumire, căreia Titulescu îi va răspunde cu căldură.
[…]
Un pretext imediat, extrem de palpabil, care avea să coste scump armata română la asediul Odessei, a fost cedarea cu de la sine putere, către comuniștii spanioli a comenzii făcute în Franța pentru 100 tunuri grele Schneider-Creusot, plus cele trei escadrile Dassault. Această operațiune i-a fost cerută lui Titulescu de către ministrul aerului francez, Pierre Cot, dovedit ulterior, în urma decriptărilor din cadrul Proiectului Venona, drept agent sovietic.[5]
[…]
Date fiind condițiile în care, în decembrie 1933, Nicolae Titulescu forțase mâna lui I.G. Duca, să dizolve Garda de Fier, dizolvare însoțită de violențe contra legionarilor, soldate cu mai mulți morți, aceștia replicând prin asasinarea primului ministru în 29 decembrie 1933
[…]
Mulți istorici sunt de părere că motivul demiterii ar fi catastrofalul eșec al politicii sale externe. Rezultatele concrete se vor vedea pe harta României la sfârșitul lui august 1940. Adesea însă se uită că Titulescu a fost doar un executant, politica externă fiind dictată de Carol al II-lea și de „oculta” de stânga, subordonată cercului de influență reprezentat de Elena Lupescu, care era strâns legat atât de un plan masonic internațional menit să conserve România ca platformă pentru supraviețuirea sau afluxul evreilor, cât și de unul sovietic vizând extinderea sferei de influență a Moscovei asupra țării noastre.[40] Pe acest fond se conturează posibilitatea ca Nicolae Titulescu să fi aparținut, alături de alți lideri regionali, precum Eduard Beneš, unei elite masonice internaționale, căreia să-i fi reprezentat interesele, ce par să fi coincis, în special, cu obiectivele strategice franceze. De aceea, însuși diplomatul român a recunoscut public, printr-o telegramă mediatizată la Paris, că a avut de suferit din cauza Franței și s-a sacrificat pentru aceasta. (1938)[41] Apartenența la elita inițiatică internațională ar putea explica,totodată, accesul lui N. Titulescu la conducerea unor instituții și atașamentul față de idei aparținând francmasoneriei: LigaNațiunilor, respectiv Europa Unită.[8] Anul 1924 a evidențiat că masoneria internațională era dispusă să sacrifice România, abandonând-o în fața Moscovei, care nu ezita să ne pună în discuție suveranitatea și integritatea țării.
Reclame
Referitor la etnia sa, iata ce scrie Mugur Vasiliu in articolul sau Guvernul Judas Priest:
Mihai Răzvan Ungureanu este un amestec, un metisaj între Nicolae Titulescu şi Armând Călinescu – cu precizarea că nu este ţigan mongol ca Nicolae Titulescu (deşi are aceleaşi boli ca el); şi nu este nici etnic român ca Armând Călinescu, pe care însă îl depăşeşte în agresivitate şi în starea de complex. Aici suntem nevoiţi să spunem, chiar dacă doar în fugă, că suntem conştienţi că pentru unii cetăţeni, (care au studiat istoria doar la şcoală şi după numele bulevardelor şi înălţimea statuilor) zdrobirea clişeului „Nicolae Titulescu – eroul neamului românesc” produce un real şoc cultural. Este urmarea – firească! – a presiunii şi manipulării practicate de sistem asupra fiecăruia dintre noi. Ceea ce ni se pare important de observat, este cariera acestui clişeu de portret creat cu imaginea Nicolae Titulescu. Mai întâi trebuie spus că acest clişeu nu este opera comuniştilor, ci aparţine maşinii oficiale de propagandă din perioada interbelică şi care – simptomatic! – a fost preluat, cu maximă frenezie, de clasa politică de după lovitura de stat din 1989 – cu multe statui, procesiuni, serbări, evenimente (fie de Ion Iliescu – etnic ţigan şi pro-sovietic, adică „frăţior” cu Titulescu, fie de Adrian Năstase – la fel de etnic şi la fel de frăţior, fie de iluminaţii iniţiaţi şi în diplomaţie, printre care se numără, în mod normal şi cu fiiască supunere, şi Mihai Răzvan Ungureanu şamd).
Inventarea acestui monstru – cu profil de Iudă, sau, în acest caz, cu profil de servitor al lui Iuda -, ca erou naţional, reprezintă una dintre izbânzile notabile ale maşinii de propagandă, care este folosită continuu şi constant, de mai bine de un secol, la noi în ţară – indiferent de republică, monarhie, comunism, capitalism sau alte concepte create de chiar această maşinărie, pentru a ne ameţi definitiv.
Ne străduim să menținem viu acest site și să vă punem la dispoziție informații care să facă lumină în provocările pe care le trăim. Activitatea independentă a OrtodoxINFO funcționează strict cu ajutorul cititorilor, din acest motiv vă cerem acum ajutorul. Ne puteți sprijini printr-o donație bancară sau prin PayPal, completând formularul de mai jos.
Mulțumim celor care ne-au ajutat până acum!
in sfarsit, un titlu adevarat despre acest peceneg mason
“Multe din actiunile dansului au avut un iz de inalta tradare, asa cum au observat destui in epoca, chiar daca azi se sustine cu totul altceva. Si nu este vorba de adversari politici sau de alta natura, ci de observatori independenti, in deplina cunostinta de cauza. Chiar si atunci cand era mai mult decat evident, a persistat in aceeasi greseala de a ignora o realitate mai mult decat evidenta in 1937, si anume ca politica de vasalitate neconditionata fata de Franta nu servea catusi de putin intereselor tarii. Din pacate, asa cum am vazut pe aici, politica externa dusa de Titulescu era a lui si nu a tarii. Cu toate ca si in continuare se mananca cacat la greu cu privire la politica sa clarvazatoare, in politica rezultatele conteaza si nu intentiile. Rezultatul politicii nefaste duse de Titulescu se va vedea in mod tragic, in momentul prabusirii granitelor Romaniei Mari, in 1940. Franta si Anglia, atunci, ca si in 1944, si mai apoi pana in prezent, au fost alaturi de noi. Cu sufletul poate, daca si cu ala, ca in rest nu ne-a servit la nimic, iar noi am belit pula, asa cum se spune extrem de plastic in limbajul popular. Iar urmarile le resimtim si azi, si le vom resimti inca mult timp de aici incolo. In imagine, Titulescu, 21 mai 1935, Viena.”
https://mizeriaistoriei.wordpress.com/tag/nicolae-titulescu/page/12/
Cum se mai simte fratele Mugur Vasiliu?
Fratele
Era mai bine.
NT nici macar nu este roman.
Totusi, nimeni nu mai stie nimic de fratele Mugur Vasiliu?